Jeg hedder Bear Grylls. Jeg har overlevet verdens barskeste steder.
Det var svært nok at overleve selv, men nu skal jeg have disse fyre med.
-Træk i udløseren. -Javel. Hvor er udløseren?
Nu forstår jeg, hvorfor jeg skulle skrive under.
-Vi skal spise den her. -Hvem jager en mand med en slange?
-Channing Tatum. -Han gjorde det.
-Kig ikke ned. -Milde himmel!
Jeg har fat. Jeg klarer den.
Jeg tager en kendt med på et todages eventyr til fjerne steder.
-Det er aldrig nemt, vel? -Ikke med dig.
Sportsudøveren Deion Sanders takler naturen denne gang.
Jeg kalder det "at springe ud i det".
Deion er den eneste, der har spillet i Super Bowl og World Series.
Han har vundet to Super Bowl-ringe og en plads i Hall of Fame.
Nu skruer vi op.
Hans børn synes, at han er blevet et bløddyr.
Jeg giver ikke op foran mine børn.
Vi mødes i Utah i en af de mest ugæstfrie ørkener.
-Vi skal overvinde frygten. -Det er mad.
Nej! Aldrig i livet. Nej! Nej!
Som børn i England vidste vi ikke så meget om verden.
Men vi vidste, at den hurtigste football-spiller var Deion Sanders.
Gud hjælpe mig. Mine børn har udfordret mig.
De kigger på mig, som om jeg er blevet gammel og slap.
Men jeg gør det. Jeg troede ikke, at jeg skulle lave sådan noget.
Deion er en fantastisk og berømt sportsmand.
Jeg har valgt en af de barskeste ørkener i Nordamerika.
Her skal han bruge sin hurtighed og smidighed for at overleve.
Det hårdeste, jeg har prøvet, var at spille udendørs-
-på et stadion, hvor tusinde fans råbte "buh".
Det er udendørs for mig.
-Der kommer en helikopter. -Mr Deion Sanders.
Bare det ikke er Bear.
Nu sker det. Nu skal vi sgu til det.
Hej, Deion! Jeg hedder Bear. Er du klar? Er du tændt?
-Hvor skal vi hen? -Snup dine ting.
-Det var dog utroligt! -Det bliver fedt!
-Har du fløjet i helikopter før? -Ja.
Det er næsten det samme, bare lidt anderledes.
-Stå der. -Skal jeg holde fast i noget?
Læn dig tilbage. Det bliver fedt.
-Mor! -Kig ikke ned!
Hvad i alverden!
-Omgivelserne er utrolige. -Der er noget galt med dig!
Vi er tæt på nu.
Jeg afsikrer dig og mig selv. Så springer jeg, og så springer du.
Så springer vi sammen. En, to, vi. Vi er et hold.
Vi kan ikke springe sammen. Det gør helikopteren ustabil.
Godt, vi er der. En, to, vi.
Det var fedt. Hvilke omgivelser.
-Har du fløjet med helikopter før? -Ikke sådan der!
Der er høje bjerge med sne-
-ørken denne vej og en masse kløfter.
Vi bliver hentet 20 km herfra derhenne mellem...
-Vent. Hvor langt? -20 km. I morgen aften.
Terrænet er barskt. Der er spalter og kløfter.
-Samarbejde, sikkerhed og sjov. -Det kan du sagtens sige.
-Jeg har noget til dig. -En kniv?
-Først... -En kniv.
-Bare jeg ikke får brug for den. -Så er der vand.
-Kniven er en forholdsregel. -I tilfælde af hvad?
-Der er pumaer herude. -Ingen har sagt noget om pumaer.
Der er slanger, skorpioner og andet.
Ingen har sagt noget om alt det.
Jeg hader slanger. Når jeg hører "sl...", er jeg væk.
Du når ikke at sige ordet "slange".
Vi skal denne vej.
Jeg tager Deion med gennem de snoede kløfter til vores lejr.
På andendagen skal vi krydse ørkenen og bestige et 2 km højt plateau.
Pas på fodfæstet. Man glider nemt.
-Hvor er du vokset op? -Fort Myers.
-Har du været på sådan en tur før? -Hvad tror du?
-Hvad med telt i haven? -Nej, slet ikke.
Der var dårligt nok en baghave. Jeg boede i indre by.
Den største udfordring var at holde sig fra at sælge og bruge stoffer.
-Jeg har aldrig prøvet det. -Hvem lærte dig det?
-Min mor arbejdede fantastisk hårdt. -Hun må være stolt af dig.
-Lad os komme herned. -Vi skal da ikke derned, vel?
Kig ikke ned. Kig på dine fødder.
Fortæller man folk, hvad de ikke må, så gør de det.
Fortsæt. Hold dig på det flade stykke. Du klarer dig.
Jeg undervurderer ikke, hvor svært det er.
Pas på løse sten.
Ting glider væk under fødderne. Det kræver en særlig fleksibilitet.
Sådan er vildmarken.
Flot gjort. Du begynder at bevæge dig rigtigt.
-Fortsætter vi sådan her? -Vi er der næsten.
Vi følger slugten.
Hvis du går op sådan her, kan du bevæge dig igennem.
Vi snor os gennem kløfterne.
1 km ligeud bliver til 4-5 km, når det snor sig.
Godt gået, Deion. Lad os...
Godt.
-Jeg troede, at det var dybere. -Se, hvor dybt der er.
Terrænet er utroligt. Vi har været i vand-
-og gennem mudder. Jeg aner ikke, hvor vi skal hen.
-Det minder om en skorsten. -Ikke dem, jeg har set.
-Vi går ned sådan her. -Åh nej.
Jeg skubber ryggen imod. Mine fødder er her.
-Det er hårdt for dig. Hvad med mig? -Prøv at se.
Modsatrettede kræfter. Du må have selvtillid.
Når du hviler i fødderne, glider du. Så hold fødderne højt oppe.
-Jeg tror på mig selv, men det her... -Og så skal vi ned.
Godt. Det er nemt. Jeg er lige under dig.
Sådan. Godt gået. Ned med bagen og så fødderne.
Sådan. Du klarer den. Det gør du godt. Jeg har dig.
Det er godt nok koldt. Hold da op, det er koldt.
-Godt arbejde, Prime Time. -Mine nosser fryser.
-Hvad er der i vandet her? -Du kan jo ikke lide slanger.
Men de lever sådan nogen steder.
Godt gået. Godt gået.
-Du må ikke sige "slanger". -Der er en øgle.
-Øglen generer ikke nogen. -Der er en overflod af mad her.
Hold da op. Han er jo bindegal.
Hold jer væk, øgler! Han spiser jer.
-Jeg har fået øje på aftensmaden. -Nej. Aldrig i livet. Nej! Nej!
-Om lidt... -Vi ses på bunden.
Hvad er det, jeg laver? Det er vanvid.
-Og senere... -Jeg vil ikke se ned.
-Vi gør det sammen. -Nej.
-Jeg har fået øje på aftensmaden. -Nej. Aldrig i livet. Nej! Nej!
Nej, mand. Jeg gør det ikke. Lad være med at drille, Bear.
-Den bliver vores aftensmad. -Nej. Hold nu op.
-Det er en kongesnog. -Jeg er ligeglad.
-Jeg skal bruge hjælp. -Det skal du ikke.
-Giv mig kniven. -Nej.
Det er skræmmende. Folk har fobier over for slanger.
Man skal se dem som mad.
Jeg vil ikke have, at du bliver bidt.
Det er vores aftensmad, men jeg skal bruge kniven.
Du skar hovedet af den.
-Godt. Vi er af med hovedet. -Niksen.
-Den er død. -Det er stadig en slange!
Bear, lad nu være. Bear! Hold op med det!
Det er godt, at jeg har fundet aftensmaden.
Der var ikke megen hjælp at hente fra Deion.
Hvem jager en anden med en slange?
Det må du undskylde. Folk har ret i, at du er hurtig.
Vi skal have skindet af den. Lad mig vise dig det.
Vi skal bare have skindet af den.
Man holder den sådan her. Så tager man skindet og trækker.
Hold da op. Han trækker skindet af.
-Så fjerner man indvoldene. -Der er noget galt med ham.
Her er din kniv med lidt slangeblod på.
Bare behold den. Jeg får ikke brug for den alligevel.
Blodige hænder og blodig kniv. Nu begynder eventyret.
Det er ikke overlevelse længere. Nu kører det for os.
Lad os stoppe her. Lad os drikke lidt vand.
Jeg har læst, at du voksede op i "the projects".
Jeg voksede op i et boligbyggeri.
Vi havde ikke sportsbaner eller lignende.
-Jeg spillede med en mælkekarton. -Virkelig?
Det var så vanvittigt, at der var et lille fængsel på hovedgaden.
Hvis de fangede nogen, som solgte stoffer, røg de direkte i fængsel.
-Hvad lavede du så? -Jeg spillede football og baseball.
Når folk solgte stoffer, var jeg ude at træne.
Jeg løb. Jeg joggede. Jeg forbedrede mit spil.
Jeg ville have min mor væk fra byen.
-Var det motivationen? -Det var hele motivationen.
Jeg ville redde min mor.
Min mor arbejdede... hun arbejdede...
Du er stolt af din mor.
Hun gjorde rent på hospitalet. Hun var en slags pedel.
Jeg kan huske, at jeg løj over for vennerne. "Min mor er sygeplejerske."
Men en af mine venner så min mor gøre rent-
-og gjorde nar ad mig og min mors arbejde.
Tænk, at jeg skammede mig over min mor og hendes offer.
Jeg var uvidende og dum.
Jeg ville tjene penge nok til, at hun kunne gå på pension.
Den dag i dag har hun ikke arbejdet en dag, siden jeg blev professionel.
-Hun bor sammen med mig nu. -Det er utroligt.
Vi må hellere få dig tilbage levende. Vi har stadig lang vej foran os.
Vi gemmer følelserne væk i hverdagen.
Det var godt at se Deion vise, hvor meget familien betyder for ham.
Han er blid og rar under det ydre.
-Så langt, så godt. -Det kommer ikke til at ske.
-Hvad? -Vi kigger på det samme.
Nej altså. Helt ærligt.
Vi må være kreative, hvis vi skal herned.
Disse kløfter kræver en blanding af mod og reb.
Med reb og snilde kan man komme langt.
Vi kommer ikke derned.
Vi må finde noget at binde det til.
-Jeg skal ikke derned. -Rundt om træet to gange.
Bear har mere reb end en cowboy. Han binder konstant ting fast.
Vi skal rappelle sammen.
Først sikrer jeg dig. Jeg går først.
Bear lærte mig at holde igen med den hånd og give slip med den anden.
-Nu går jeg baglæns. -Det var da utroligt.
Så går vi. Jeg går først.
-Godt, Deion. Din tur. -For søren da.
Det er vanvittigt.
Læn dig tilbage. Sådan. Godt gået. Du ser stærk ud.
Det er løgn. Jeg ved, når nogen lyver. Jeg er bange.
-Det er godt. -Det er et stort skridt.
Et stort skridt. Selvtillid. Stol på rebet.
Godt gjort. Fortsæt. Du er ligesom en professionel.
-Det lærte du hurtigt. -Du aner ikke, hvor bange jeg var.
-Fedt. -Du aner det ikke.
Jeg har lige rappellet 20 m ned. Måske længere.
Måske var det nærmere 60 m.
-Dette var første omgang. -Hvad?
Vi kunne ikke se herned. Det er et problem.
-Om lidt... -Jeg havde magt, penge og sex.
Jeg havde selvmordstanker. Bear vil bestige et taffelbjerg.
Det er da farligt, mand. Hold da op.
Det var første omgang. Vi kunne ikke se helt derned.
-Vi ved ikke, hvor dybt der er. -Det er hele eventyret.
Her skal vi 20 m lige ned i vandet på bunden.
Det er den eneste vej ud af kløften.
-Han har mistet forstanden. -Jeg bremser for dig.
-Hvornår er det slut? -Godt, jeg smutter.
Vi ses på bunden.
Hvad laver jeg her?
-Hørte jeg et plask? -Jeg er på bunden.
-Det er ligesom paradis hernede. -Jeg kan ikke se dig!
Hav tillid. Så, Deion. Det er din tur.
Læg vægten på rebet. Jeg bremser for dig.
Godt. Jeg holder øje.
Kom så, Deion. Jo mere du læner dig, desto nemmere er det.
-Du klarer den. -Ufatteligt.
Man skal læne sig tilbage.
Jeg kan ikke se, hvor jeg går.
-Hov! Hvad skete der? -Det er fint. Jeg har dig.
Der er et fremspring, så holder benene spredte.
Sådan, godt. Flot.
Manden, legenden.
-Så klarede du den. -Tak.
Godt arbejde. Flot.
Der er mange, som ville have sagt nej. Det var modigt.
Jeg sagde nej deroppe.
Men udfordringen vækkede noget indeni.
Min drivkraft dukkede op igen. "Jeg kan ikke give op nu."
Jeg skal bruge kniven.
Jeg bruger en kniv, der har dræbt en slange.
Bukserne er våde og undertøjet plettet, men jeg er stolt.
Vi skal finde et sted at sove. Hvor sover du normalt?
-I en seng med plads til fem. -Det bliver en oplevelse.
Det bliver hurtigt mørkt her.
Vi må finde et sted at sove og tænde bål.
Tiden iler. Det bliver hurtigt mørkt.
Vi leder efter et fladt område. Se, her er perfekt.
Sneklædte bjerge. Her er fedt. Lad os tænde bål.
Den her laver gnister. Kan du se?
Så har vi en lille tændblok.
-Kom så, prøv engang. -Første forsøg. Godt gået.
Bålet har en praktisk dimension. Man kan lave mad, tørre støvler...
Lad os tørre bukserne. Det inspirerer også åbne samtaler.
-Hvad er det for nogle underbukser? -Union Jack minder mig om England.
Aftensmad. Slangekebab. Hvem ville ikke spise det?
-Du spiser slange. -Der er mange knogler.
-Hvorfor har en slange knogler? -De er ikke solide.
Det er rygrad.
Jeg har ikke noget imod at klatre på klipper, vade i vand og den slags.
Men når det handler om at spise ting, trækker jeg grænsen.
Jeg har taget en godbid med. Er det din favorit?
Det er min favorit. Det gør mig glad.
-Deion Sanders, godt gået i dag. -Jeg tilgiver dig ikke for slangen.
Hvad har været det bedste øjeblik i din karriere?
Tænker du tilbage på dem?
Bag facaden er jeg meget anderledes.
Folk kender mig som Prime Time.
-Er du anderledes i virkeligheden? -Ja, det var skuespil.
-Det var det. -Selv når du vandt?
Da jeg vandt Super Bowl...
-Hvad gjorde du da? -Jeg var først på bussen og i seng.
Der manglede noget indeni. Det var ikke så tilfredsstillende.
Det handlede ikke om det ydre.
Jeg havde magt, penge og sex, men det tilfredsstillede mig ikke.
-Du havde magt og penge... -Og sex.
-Men det var ikke... -Jeg følte mig tom indeni.
-Hvad skete der? -Jeg blev skilt for første gang.
De eneste, som jeg vidste, elskede mig, var mine to børn.
-De blev fjernet. -Du mistede forældremyndigheden.
Det knuste mig, og jeg havde selvmordstanker.
Jeg kørte ud i rabatten på en motorvej.
Jeg troede, at bilen ville vende på hovedet.
Men jeg var der stadig. Det var vildt.
Kort efter gik jeg til Vorherre og sagde: "Jeg giver op."
"Jeg kan ikke kæmpe imod mere. Du vinder. Tag mig."
Så magt, penge og sex var ingenting ved siden af troen.
Det var tomt.
Der er magt i at kunne opnå storhed, men at have noget-
-der er vigtigere.
Vi deler troen. Det er også min støtte.
Alle mine bedrifter er ingenting ved siden af det-
-som er indeni.
Jeg forblev stærk og vandt forældremyndigheden.
-Du vandt den. -Jeg fik forældremyndigheden.
Jeg er stolt af at være en god far.
Jeg kender deres tøjstørrelser og lærere...
Jeg kan flette mine døtres hår.
Man er nødt til at arbejde for noget større end sig selv.
Hvis det kun er en selv, er man allerede fortabt.
Nu er det sengetid. Det var en dag med mange førsteoplevelser for Deion.
Han har hængt fra en helikopter, prøvet at rappelle-
-og skal sove under stjernerne ved Utahs kløfter.
Jeg har lyset tændt, så intet sniger sig ind på mig.
Hvis noget sniger sig ind, slår jeg det ihjel.
Vi ses i morgen, Deion. Pas på pumaerne.
ANDEN DAG
Hej, Deion. Hvordan har du sovet?
Jeg var vågen hele natten med min Bear Grylls-kniv.
Jeg kunne ikke sove. Jeg var hunderæd.
Men han sov. Han pruttede syv gange.
Jeg talte. Jeg havde intet andet at lave.
Min ryg gør ondt.
Det er helt nyt for Deion.
Han har hængt fra en helikopter og prøvet at rappelle ned i kløfter.
Han har aldrig sovet udenfor. Så alt dette er nye oplevelser.
Vi skal den vej. Kan du se det høje plateau i det fjerne?
-Der er langt. -Vi slanger os igennem.
Jeg er lidt nervøs. Vi skal klatre stejlt op.
Det er meget lodret, og han hader højder.
Jeg må advare dig om, at det går lidt op ad bakke.
-Lov, at der ikke er slanger. -Beklager.
Rejsen er snart slut, men det sværeste er stadig foran os.
Utah har mange store plateauer. Jeg har valgt toppen som vores mål.
Her henter helikopteren os.
Det blæser mere nu, og det køler os ned, når vi klatrer.
-Vi skal derop. -Bear vil bestige et taffelbjerg.
-Det er sgu da farligt. -Der er mange faldende sten.
Ligesom på resten af turen er det et skridt ad gangen.
-Vi er et hold. -Det siger du.
-En, to... -Vi.
-Har du nogensinde klatret før? -Ikke engang op i en køjeseng.
Virkelig? Så bliver det en ilddåb.
Jeg har lyst til at smide alt i rygsækken ud.
Det er barskt. Jeg udfordrer alle mine jævnaldrene til det her.
-Vi er nok ved... Vi er ved foden. -Hold da op.
Jeg ville ikke advare ham for meget.
Nu er der kun en vej, og det er opad.
Det, vi gør her, Deion, er at tage et skridt op her.
Toppen er omkring 1.800 m over havet.
Man begynder at mærke højdens effekt.
Man trækker vejret dobbelt så hurtigt.
Kan du se jernboltene i klippen?
"Via ferrata." Det var sådan de tidlige guldgravere kom op.
De satte disse jernbolte fast og brugte dem.
De kan være 100 år gamle, men vi kan bruge dem.
Skal jeg kunne gå op ad siden her?
Den bedste måde at krydse på er med "via ferrata".
Man sætter sin løkke fast til tråden.
Ved hver bolt afsikrer man og sikrer.
-Du milde. -Se engang.
Her er livlinen. Tag en af karabinhagerne...
Vent lige. Jeg kan ikke engang se ned.
Det er vanvittigt, mand.
Bear vil have mig til at klatre hundredevis af meter-
-opad på en klippeside.
Det klarer jeg ikke. Det kommer ikke til at ske.
-Kom så, Deion. Du kan godt. -Jeg føler mig ikke tryg.
-Det sker ikke. -Toppen er lige der.
-Jeg føler mig ikke tryg ved det. -Der er mange ting i livet...
...som vi ikke er trygge ved.
Ikke ligesom det her. Jeg har børn derhjemme.
Hvem tager sig af mine børn?
Jeg er mere bange for ikke at kunne være der for dem end at klatre.
Jeg lovede dig, at du var i trygge hænder.
-Det kan du ikke kontrollere. -Det kan jeg.
Du sidder fast i løkken, så du er sikker.
I går over grænsen.
Jeg er ikke tryg ved at klatre på en bjergside.
Du milde.
-Om lidt... -Jeg begyndte at tale i tunger.
Et sprog mellem Gud og mig.
Det er vanvid.
Jeg lovede dig, at du var i trygge hænder.
Det kan du ikke kontrollere. Det er ikke dig, jeg ikke stoler på.
Deion?
I går over grænsen.
Han kæmper mentalt.
Han er nået til en blindgyde, hvor han ikke kan fortsætte.
Jeg ved ikke, hvad løsningen er-
-ud over at opmuntre ham og at hjælpe ham overvinde bjerget.
Det er ikke kun fysisk, men mentalt.
Bear, jeg kender mig selv.
Der er en gnist indeni, der skal tændes.
Det er rimeligt nok.
Bear siger, "Kom nu, vi kan godt." "Vent, Bear, vent."
Vorherre, i Jesu navn.
Jeg begyndte at tale i tunger.
Det var et sprog mellem Gud og mig.
Jeg skulle bruge en direkte kontakt, så jeg kunne fremskynde processen.
Lad os få dig sikret, så bevæger vi os. Det er nemt.
Sådan. Godt gået. Godt gået, Deion.
Godt. Vi skal bare bevæge os. Kom.
"Vorherre. Du bragte mig ikke herud blot for at gøre ende på det."
"Du laver ikke numre. Du svigter mig aldrig."
Sådan, nemt nok. Du har lige gjort noget svært.
Han har fundet gnisten. Det var utroligt og inspirerende at se.
Kan du se afsatsen der? Få din fod derhen.
Nu skal du bare gå langs den.
Jeg klatrede på en bjergside.
Det må være den mest skræmmende oplevelse, jeg har haft.
Man må ikke kigge ned. Kigger man ned, er det slut.
Man kan ikke rigtig se op. Man må bare kigge frem.
Godt klaret, Deion.
Jeg kan ikke lide at gå sidelæns, for det føles ikke som om vi kommer frem.
Nogle gange må man dog gå sidelæns for at komme frem.
Det har jeg aldrig tænkt over.
Bliv, hvor du er. Jeg klatrer herop.
Ligesom en stige. Den går helt op.
Jeg sikrer en line og får dig op.
Det gode er, at den eneste vej er opad.
Jeg skal bare op, og så skal jeg hjælpe ham.
På denne del skal du stikke foden ud, ind i hulet og så skubbe fra.
Det bliver en udfordring for Deion.
Vi skal bruge en stram line og stærke arme.
Hold den stram, indtil du er på toppen.
Det var nemmere at klatre, fordi man kommer op.
Fantastisk, Deion. Godt gjort.
Det behøver ikke at se godt ud. Man skal bare gøre det.
-Hold da op... -Stærkt, Deion.
Jeg nyder at se folk overvinde frygt og modstand.
Og det, jeg lige har været vidne til, er mod.
Du er for vild.
Godt gjort. Sæt dig her. Utroligt.
Vi mærker alle frygt. Alle bliver bange.
Hvis jeg stod foran ti spillere på 110 kg hver, ville jeg være bange.
Jeg har set tapperhed før, men du er så langt fra din tryghedszone.
Jeg kan se målet. Det er lige der. Men, hvordan kommer vi derhen?
Det nemmeste er nok at krydse her.
-Lad mig lige se. -Det stopper aldrig.
Jeg får dårlig samvittighed hver gang, der er en stor forhindring.
Vi er næsten i mål.
Jeg må være forsigtig. Der ligger en masse løse sten.
Tag fat i rebet, ligesom jeg har gjort.
Hvis jeg ikke klarer springet, redder du mit liv.
Giv mere snor, mere snor. Nok til at jeg kan klare springet.
-Godt, hvad siger vi? En, to... -Ikke "vi."
Når man er forbundet med reb, så er det en, to, vi, når jeg hopper.
Det er mere skræmmende, end det ser ud.
Det er ikke godt. Ikke i orden. Vent lige.
-Find den indre fred. -Vent.
Du ved, hvad du skal. Sig bønnen.
-Vi har ikke travlt. -Det er rigtigt.
Jeg har aldrig løjet. Jeg fortæller dig sandheden.
Der er toppen. Vi kan gå derop.
Helikopteren lander 50 meter derovre.
Ja, men det der...
Det er her. Vis mig dit spring. Jeg kalder det "at springe ud i det".
Alle kender til at konfrontere sin frygt. Jeg er tit bange.
Det handler om at håndtere frygten og overvinde forhindringerne.
Du milde.
Selvtillid. Et stort spring.
Kig på, hvor du springer fra, og hvor du lander.
Vis mig det.
-En... to... -Milde himmel.
Vi.
-Du er for vild. -Jeg har dig. Kravl herop.
Jeg ville aldrig have troet, at jeg kunne gøre det.
Man kan, hvad man vil.
Bring os til triumfen og lav touchdownen.
Før mig til touchdownen.
Vi er syv ottendedele af vejen, og jeg kan se ilden i hans øjne.
Få dit sølle skrog op. Du er nået toppen. Kom her.
Jeg havde aldrig troet, at jeg kunne.
Du er en legende. Godt gjort. Vi har klaret det. Se udsigten.
-Her er smukt. -Lad os indkalde helikopteren.
Om jeg er stolt? Jeg har overvundet frygten.
Der er stadig noget, men det arbejder jeg på.
Jeg elsker at tage ud med nogen, hvor barriererne bliver brudt ned.
Man siger, at lyset kun skinner gennem skrøbelige lerkar.
Vi er alle sammen skrøbelige, og Deion er et godt eksempel.
Han er fyldt med lys. Det er rart at se.
En, to, vi.
Jeg er stolt af ham, jeg ser i spejlet.
Efter at have gennemgået denne rejse har jeg lært noget nyt om mig selv.
Deion har opnået meget, men han har også familien og sin tro-
-og han har en utrolig drivkraft. Jeg har set ham takle nogle dæmoner.
Derfor har han vundet min respekt.
Hjem med dig, Prime Time! Jeg elsker dig!
Bent Holshagen Hemmingsen www.btistudios.com